Tidigare på Stargate Atlantis.
Ni är säkert bekanta med namnet Janus.
Uppfinnaren?
Jag har nog information som kan leda oss till hans hemliga labb.
Vi blev attackerade.
- Av vilka? -Jag hoppades att du skulle veta det.
Fä saken funktionsduglig inom en timme annars dödar jag honom.
Förstår ni?
Ni har på nåt vis lyckats hitta Attero-apparaten.
Vad då?
Vi är inlästa.
Vänta. Det är ett mycket farligt, allvarligt problem med den,
vi måste prata med er överord...
Fortsätter energinivån att stiga
blir porten överladdad och exploderar.
Alla som inte måste vara här går till stadens utkant.
Det är inte tillräckligt.
Snabbt! Vi måste föra alla till den lägre delen av tornet
så att alla är...
överstelöjtnant Sheppard, hur mår du?
John?
- Teyla! Hur många var de där uppe? -Två.
Jag hämtar mitt folk.
John!
De var här när jag lämnade dem.
Var explosionen het nog,
finns det kanske inget där.
Hörde du?
John!
Vi tog inte skydd.
Mår du bra?
- Mår du bra? -Mina öron.
Jag har nog glasbitar i ryggen.
Marie.
Vi förlorade stjärnporten. Och kontrollrummet. Det är illa.
Men vi förlorade inte dig. Det är bra.
Okej.
Alla trupper du begärde finns ombord.
De får samla in resten av dem,
och stäng in dem i en av hangarerna.
Informera vår svärm att vänta på oss där,
och låt dem under inga förhållanden aktivera hyperdriften.
- År det uppfattat? -Ja.
Vart är vi på väg?
Till Atlantis.
Banks och hennes team
får fixa ett reservkontrollrum under de skadade områdena.
De har redan påbörjat det. Hur mår du?
Jag lever ju, det räcker så länge.
Jag förstår fortfarande inte vad som hände.
Porten exploderade.
Så mycket förstod jag. Men varför?
Jag vet inte. Var är McKay när man behöver honom?
Så apparaten skapar en specifik subrymdsturbulens
som gör att Wraith inte kan styra sin hyperdrift.
- Det har du sagt. -Det finns en sidoeffekt.
Den oförutsedda, som Janus nämner.
Det har vi inte sett här,
det finns ingen stjärnport här.
Vad är poängen, Rodney?
Även om subrymdsturbulensen bara påverkar
Wraiths hyperdriftsystem
skapar den en väldigt farlig typ av strålning som...
Som stör styrningen av stjärnportarna.
Portarna? Menar du allihop?
Alla i Pegasus-nätverket, ja.
Vad menar du med att de "stör"?
När man ringer upp höjs energinivåerna tills den blir överladdad.
Du menar att så länge den här Janus-apparaten är igång,
och varje gång nån ringer upp en port i galaxen...
Exploderar den.
Miljoner människor dör om vi inte kan stänga av den.
Bra tajming, mr Woolsey.
Hör på,
jag vet inte vad ni tror att vi har gjort,
-men jag försäkrar er... -Ta oss ut ur hyperrymden.
Vi har inte anlänt till Atlantis än.
- Atlantis? -Vi är inom kommunikationsavstånd.
Vi vill inte komma för nära. Ta oss ut härifrån.
Jag hoppades att du skulle vara vaken för det här.
År allt igång?
Ja. Vi har lett alla stadens huvudstyrenheter till det här rummet.
- Vi är åtminstone inte blinda längre. -Nej, men lamslagna.
Utan porten eller Daedalus
kan vi inte ta oss till M6H-987, eller rädda Rodney och dr Jackson.
Vad ska vi göra?
Den som lyckas kontakta Daedalus får fem dollar.
- Överstelöjtnant Sheppard? -Har du nån idé, Banks?
Nej, men Daedalus anropar mig i subrymden.
Räknas det?
Det är ju inte din idé, men det duger. Visa dem på skärmen.
Du får pengarna senare.
- Daedalus, trevligt att... - ÖVerstelöjtnant Sheppard.
Vad är det som händer? Var är Caldwell?
Vi fick tyvärr befria honom och hans grupp från tjänst.
- Hur nära är de? -Inte nära nog
för en Hoppare, om du tänkte på det.
Ingen fara, jag återlämnar gärna skeppet och besättningen till er.
L utbyte mot vadå?
Ni aktiverade Attero-apparaten.
Ni ska genast stänga av den och berätta var den finns.
Vad pratar du om?
Det var smart av er att locka fram mig och mitt skepp
så att ni kunde se om den fungerade.
Om vadå fungerade?
Jag får erkänna det, på ett sätt är jag imponerad.
Jag var där för 10000 år sen när alteranerna försökte använda den,
men de vågade inte ha den på når de insåg
hur många av deras dyrbara stärnportar den skulle förstöra,
och hur många människor den skulle döda.
Det låter som nåt Janus skulle ha arbetat på.
Tala om var Attero-apparaten finns,
när jag har förstört den återlämnar jag besättningen till er.
Det är inte som du tror. Vi har inget med det att göra.
För varje minut som passerar utan att du talar om var apparaten finns,
dödar jag en ur ditt team.
Nedräkningen börjar nu.
Vänta ett ögonblick.
SÄNDNINGEN TILLFÄLLIGT AVSTÄNGD
Vi borde nog inte börja räkna ned än.
Han har inte sagt nej, än.
Hur stora är chanserna att... Vad hette den?
Attero-apparaten.
Den kanske var på andra sidan av
subrymdslänken som Rodney öppnade i det labbet?
M6H-987? Det är nog mycket troligt.
Han och dr Jackson fördes nog dit.
Janus måste ha skapat vapnet under Wraith-kriget.
Ett vapen som spränger stjärnportar?
Det var nog inte tanken. Men det är en effektiv strategi.
En otäck sidoeffekt.
Därför stoppades nog produktionen.
Det utomjordingarna tog från Labbet lät dem återaktivera den.
Vad den än är verkar Todd vilja stoppa den,
tillräckligt för att riskera att ta Daedalus.
Vi kan inte avslöja adressen.
Med den förintar han allt i dess väg,
inklusive Rodney och dr Jackson.
Vi har inget val, John.
Vår sköld tog det mesta av explosionen,
men händer det här i andra världar kan miljoner dö.
Släpp fram honom igen.
Tack gode Gud.
Det är inte vi som ligger bakom det här.
Då så.
Vänta, vi ligger inte bakom det här,
men vi kanske har det ni behöver.
Igår blev Atlantis attackerat av en ras som vi inte känner till.
De stal teknisk apparatur från alteranerna.
Vi tror att det kan vara en komponent till Attac-apparaten.
Vi lyckades spåra dem.
Kom förbi och hämta mig, så tar jag er dit själv.
Och ge dig chansen att förstöra hyperdriften
med ett a V dina drönarvapen? Knappast.
Varför skulle jag göra det?
Just nu är du en av få i galaxen
som har ett skepp som kan ta itu med problemet.
Och så ska det förbli.
John Sheppard, överför koordinaterna,
annars äter jag upp mr Woolsey inför er åsyn!
Gör det.
Vi har dem.
Vi här av oss.
INGEN SIGNAL
- Kommer det att fungera? -Har du nån bättre idé?
Vi befinner oss i ett rymdskepp.
Dörrarna ska vara lufttäta.
Inte ens luft kommer igenom dem.
Hur ska du kunna det?
Jag är större än luften.
Det var det jag menade.
- Ser du? -Ronon!
Gick det bra?
- Ja. -Okej. Kom.
Vänta, vad är vår plan? Vart ska vi?
Kommer vi till en stege,
går vi två våningar ner till maskinrummen.
- Sen Lamslår vi skeppet. -Kan du det?
- Ja, gör inte du det? -Inte direkt.
Se och lär.
Ett hyperrymdsfönster öppnas.
Tror du att Todd har ändrat sig?
Han kanske insåg hur Lamslagna vi är.
- Vi blir anropade. -Sätt på den.
Jag heter Katana Labrea. Jag är resenär. Lanin har skickat mig.
År allt som det ska?
Nej, det är det inte.
Larrin hoppades att ni kunde säga varför stjämportama exploderar.
- Du där, följ med. -Jag? Varför det?
Båda följer med. Det där behövs inte.
Nej.
Det är väl din tur att använda gymmet.
Ja.
- Lycka till. -Detsamma.
Det var första kolonin vi byggt
på en planet på hundratals generationer,
men den jämnades med marken på ett ögonblick.
Jag var i omloppsbana när det hände.
Vi kunde se explosionen från rymden.
Jag har aldrig sett nåt så kraftfullt.
Portarna är gjorda av naquadah.
När de blir instabila blir omfattningen av explosionen ofattbar.
Vi förlorade 3 000 och två skepp, alteranskeppet inräknat.
Larrin hade kommit hit, men...
Nej, hon har säkert fullt upp.
Utomjordingarna, eller vilka de nu är, har två av de våra som gisslan.
De måste stoppas. Vi har koordinater, men inget skepp.
Då hann jag hit i tid.
Precis vad jag ville höra. Zelenka, du följer med mig.
- John... -Teyla, du måste stanna här.
När Todd är klar stoppar inget honom
från att vända om mot Atlantis.
Jag behöver nån jag kan lita på här.
Lycka till.
Jag har låst dörren.
- Det här går fort. -Vad ska vi göra?
Ta fram de viktigaste kontrollsystem och inaktivera dem en efter en?
Det är ett sätt.
Du måste utestänga dem från stordatorn
annars kan de sätta på dem igen.
Har du ett lösenord
så att de verkligen blir utelåsta?
Nej.
Vad hade du tänkt göra då?
- Vi kom just ut ur hyperrymden. -Jag ser det.
- Varför? -Jag är inte säker.
Datorn verkar tro att det beror på en stridsskada.
Skicka ner våra trupper till maskinrummet.
Nån saboterar skeppet.
- Vad gör du? -Jag inaktiverar skeppet.
Du kan inte bara spränga sönder viktiga system på det viset!
Om det är Livsuppehållande system då?
Ingen fara. Livsuppehållande är den där brickan.
Jag är ganska säker på det.
Okej, vi är ute ur hyperrymden. Det räcker. Kom.
Ville ni tala med mig?
År ni ledaren?
Ni måste stänga ned apparaten genast.
Nej, det måste jag inte.
Jag förstår verkligen om ni vill förinta Wraith,
men det här är inte rätt sätt.
Jag håller inte med.
Ni kanske inte är medvetna om det,
men apparaten har en allvarlig bieffekt.
Den gör att stjärnportar exploderar när de aktiveras.
Vi använder inte stjärnportarna.
Okej.
Men det gör många andra.
Det bekymrar vi oss inte om.
Så ni ska bara låta miljoner människor i hela galaxen dö?
Ni är inte ett dugg bättre än Wraith.
- Kanske det. Men vi har inget val. -Varför inte?
Vår planet är döende. Vi kan inte bo där längre.
För första gången på oräkneliga generationer,
måste vi våga oss in i galaxen igen,
en galax som kontrolleras av Wraith.
Om vi inte förgör dem, så förgör de oss.
Det är så här det måste gå till.
Wraith ligger steget före. När de när planeten
kommer de att attackera.
Tro mig, de bryr sig inte om de civila.
Enda chansen för oss att rädda dem är om vi kommer dit först.
Om ni vill att det ska gå snabbt har ni kommit rätt.
- År detta ert maskinrum? -Ja.
Det ser inte mycket ut, men tro mig,
vi kör om allt i resandeflottan.
Mila?
Hej.
Överstelöjtnant Sheppard och dr Zelenka. Från Atlantis.
Mila är vår chefsingenjör.
Hon kan inte vara mer än 16 år.
Femton.
Hon har jobbat på skepp sen hon var fyra.
Vi måste åka dit vi ska så snabbt som möjligt.
Gör vad du kan för att maximera hyperdriften.
- Inga problem. -Vet du,
Zelenka kan också en del om hyperdrift.
Han hjälper dig nog gärna.
Vem vet, du kanske lär dig nåt.
- Skadorna är stora. -Börja reparera dem.
För varje sekund som Attero-apparaten är aktiv
riskerar vi att förlora flera allierade.
Jag har fått veta
att nån från originalbesättningen har sluppit undan.
Er frihet har skapat besvär.
Lämna över er omedelbart,
annars börjar vi döda era vänner, en efter en.
Ni har tre minuter på er att lyda.
- Han bluffar. -Nej, det gör han inte.
- Vart ska du? -Jag överlämnar mig.
Det gör du inte alls.
- Han kommer att börja döda folk. -Han kommer att döda dig.
Det hoppas jag inte.
Vi behöver vapen, befria folket och återta skeppet.
Ja. Överlämnar jag mig, tror han att han har alla.
Det ger dig tid att göra det du måste göra.
Nej. Du får inte göra det.
- Hör på, Ronon... -Nej, Jennifer.
Okej. Du har rätt.
Kom.
Vi är nästan där.
Vi pratar om miljoner människors död.
Hur kan ni vara så okänslig?
Och vad är ni så rädd för? Varför är ni stridsutrustad?
Jag kan inte skada er.
Jag vet att ni inte är mänsklig, och definitivt inte en Wraith.
Om ni var alteran
skulle ni inte behöva hjälp att aktivera apparaten...
Vad är ni?
- Ni är asgarder. -Har ni stött på oss förut?
Inte bara stött på, jag har jobbat med er
och några har även varit mina vänner.
Verkligen.
Men de asgarder jag kände var nobla
och hjälpte människorna i min galax.
Och var är de nu?
De är döda.
- Det hade inte med oss att göra. -År ni säker på det?
De var kloner,
kopior av kopior av kopior, många generationer tillbaka,
med genetiskt förfall som resultat,
men det visste ni nog redan.
Naturligtvis, vi är också kloner,
underkastade samma lag om minskande avkastning,
ändå är vi i högsta grad levande.
- Löste ni problemet? -Inte helt och hållet.
Men när vi kunde börja forska ostört
gjorde vi stora framsteg.
Forskning på människor.
Eftersom vår fysiologi liknar den ni hade förut.
Exakt .
Jag tar tillbaka det. Jag har mött en asgard som er förut.
Hans namn var Loki,
han experimenterade också med människor
tills han togs och dömdes av asgards Högsta råd.
De ansåg inte att ändamålen helgar medlen.
Precis.
Se hur det gick för dem.
- Hur går det? -Tja...
Den gör så ibland. Låt inte det störa.
Det vi gör här är inte säkert.
Säg nåt annat jag vet.
Hon pressar skeppet förbi gränsen.
Vi bad ju om det, eller hur?
Hämtar vi inte Rodney och Daniel
innan Todd kommer dit, dör de.
Det är sämsta hyperdriftsystemet jag har sett.
Ihopsatt av felanpassade komponenter.
Hon måste vara smart som monterar hyperdrift
-av felanpassade delar. -Hon bränner det.
När vi är ute ur hyperrymden
är det troligt att vi inte kan använda driften igen.
Vi oroar oss för det då.
Vad var det? Va?
Det var bara strålningsvarning.
Detektorn är lite överkänslig. Inget att bry sig om.
Jag måste till Bryggan. Du får fortsätta.
Vi kom till den här galaxen under kriget.
Wraith och alteranerna var upptagna
och vi kunde utföra våra experiment.
Tyvärr slutade fiendskapen tidigare än vi hade trott,
och med ett oväntat resultat.
Ni trodde på alteranerna.
De har försökt stänga ner er
men inte försökt utrota er.
Wraith tolererar inte
annan avancerad teknik än deras egen.
Innan vi visste nåt, var vi attackerade.
Vi förlorade våra intergalaktiska skepp i första slaget,
och hade inte resurser att bygga fler.
Hur överlevde ni?
Vi fick överge våra kolonier
och retirera till en plats där Wraith inte kunde leta efter oss,
en planet med giftig atmosfär.
Så trevligt.
Det var drägligt först.
Vi kunde överleva med hjälp av enkel andningsapparatur,
men efter lång tid har miljön blivit så hård
att inte ens vårt bepansrade hudskelett skyddar oss.
Ni vågade er tillbaka till galaxen
och hittade det här stället.
Vi visste att alteranerna hade byggt det, och varför,
men vi kunde inte aktivera det förrän ni kom.
Jag beklagar att ni har varit fast på en giftig planet
de senaste 10000 åren. Det var säkert hemskt.
Men det rättfärdigar inte det ni gör.
Mitt folk dör.
Det faktum att, som ni säger, våra bröder redan är borta,
förstärker bara behovet.
Om vi inte gör detta, blir hela vår civilisation
och hundra tusen års historia utplånade för evigt.
Det kan jag inte tillåta.
Dr Keller.
År ni sabotören?
Det stämmer.
Var är ert vapen?
- Mitt vapen? -Ja.
Det ni använde för att förstöra kristallbrickorna.
Jag slängde bort det.
Tror ni verkligen att jag skulle vilja att ni fick det?
Det är dumt av er att se mig som er fiende.
Jaså? Varför det?
Jag utför ett uppdrag för er överstelöjtnant Sheppard.
- Det betvivlar jag starkt. -Det är en lång historia.
Men han har begärt att vi neutraliserar ett väldigt farligt mål.
Varför tog ni över skeppet då?
- Varför attackerade ni vår besättning? -Det är som sagt en lång historia.
Uppdraget är tidskänsligt och ni har ställt till med stora skador.
Varken hyperdriften, vapnen eller sköldarna fungerar.
- Det är synd. -Ja, det är det,
med tanke på att hundratusentals människor kan dö på grund av det.
Det kommer att tynga er i framtiden.
Vad pratar ni om?
- Hyperdriften kommer igång igen. -Och vapnen?
De är ohjälpligt skadade. De är inte till nån nytta längre.
Då kan ni inte fullgöra ert uppdrag.
Vi kommer nog på nåt sätt.
Ta oss tillbaka till hyperrymden
och ta ner henne till de andra.
År du okej? Jag trodde att du var borta.
- Jag mår bra. -De behöver mig.
Du är överflödig. Jag tänkte...
Jag fattade vad du menade med "borta".
- Vad ville de? -Prata, faktiskt.
- Hur gick det till? -De är asgarder.
- Verkligen? -En fraktion som bröt med de
vi kände för tusentals år sen.
- De som finns inne i dräkterna. -Det anade jag inte.
De är visst inte så förtjusta i Wraith.
Tänker de stänga av apparaten?
- Nej. -Då bryr jag mig inte.
Så länge den är på kan miljoner människor dö.
Jag har nog kommit på hur vi tar oss härifrån.
- Jaså? -Det är alteranernas anläggning,
och Rodney McKay vet lite om såna.
Det är bevisat att tala
om sig själv i tredje person
är ett tecken på mental instabilitet.
Mentalt instabil, slug som en räv!
Så här lyder planen.
Jag tar isär brandvarnarproppen.
Systemet dör och tror att det brinner.
Det upptäcker Livstecken i rummet och låser upp dörrarna.
Bra gjort.
Det var bra att du kom tillbaka,
jag antog du var död och tänkte ge mig av.
- Vilken tur för mig. -Ja.
Så vad gör vi nu?
- Vi måste stänga av apparaten. -Hur gör vi det?
Vi bara... Vi improviserar.
Visst.
Todd dödade inte dig.
Nej, men du gjorde nästan det.
Jag har aldrig skjutit med en sån utanför banan.
Du gjorde det bra.
- Bra gjort, Ronon. -Det är inte över än.
Det finns ett vapenförråd längre ner. Vi behöver alltihop.
Vi tar tillbaka skeppet.
Vi behöver ta oss till kontrollrummet.
Det kryllar av soldater.
- Då avleder vi dem. -Jag lyssnar.
Vi går till effektrelästationen. Där skapar vi en stor explosion.
Hur är det en bra skenmanöver?
- Va? -Du vill väl få bort
elakingarna från kontrollrummet?
- Ja. -Varför tror du att
de skulle springa mot explosionen?
- Det skulle jag. -Jag lägger ned.
Förlåt. Jag är god. Jag skulle vilja rädda folk
från branden, och ta reda på mer.
Jag skulle beordra vakter att skydda det rum
jag trodde sprängaren ville åt.
Explosioner är skenmanövrarnas hörnstenar.
- Du har inga bättre idéer. -Det har jag inte, nej.
Döda mig inte. Jag behövs.
- Rodney? -Oss. Ni behöver oss.
Apparaten behöver konstant skötsel. Jag är den ende
som kan sköta den. Varför pratar jag om att döda?
Ni är inte våldsamma. Ni chockar...
- Rodney. -...oss oftare än jag...
Vi kanske förtjänar det.
- Det är dräkter. -Ja, som
hyser en av de smartaste raserna.
Asgarder, dem har jag alltid gillat.
- Några av mina vänner är asgarder. -De är tomma.
Ser du?
- Jag vet, jag... -Du...
Det spelar ingen roll.
Vad jag vet
formar sig dräkten runt den som bär den.
En storlek passar alla.
Har du räknat ut allt?
Jag har flugit mer svårmanövrerade skepp än detta.
Konstigt att Larrin inte har sagt nåt.
Larrin har inte nämnt dig tidigare.
Inte? Aldrig?
Nej.
Vi är på väg ut ur hyperrymden. Gör er redo.
Jag visste att det skulle ske. Vi brände den.
Men vi lyckades komma hit, eller hur?
- Syns Daedalus till? -Nej, vi körde nog om dem.
Det var den första goda nyheten idag.
Vänta, två skepp närmar sig.
Skölden upp. Fri eldgivning.
- Undvikande manövrer kan vara bra. -Ska ske.
Tomt!
Varför har vi inte stött på dem än?
Det här känns inte bra.
Scanna efter Livstecken, se var de är.
Det finns Livstecken l andra 302-hangaren.
De är i sitt skepp, som är kvar i hangaren.
Varför har de gjort så?
De såg oss beväpna oss och vill inte slåss.
Det låter inte som Todd. Jag går och kollar.
Ta oss ur hyperrymden.
ÅTKOMST NEKAD
- Vad är det? -De har låst flygkontrollerna.
- Kan du ta oss in igen? -Inte snabbt.
Vad har han planerat?
Hur lång tid tar det att stänga av den?
Fem minuter.
Hör på. Du övervakar...
- Lägg av! -Va? Vad är det nu?
Nåt måste ha skrämt dem.
- Varför? -Bortsett från att kryptera
-åtkomsten till den här... -Det fixar du.
Ja, men som de mycket väl vet
kan man inte styra maskinen utan en kontrollnyckel.
Saken de stal från Labbet.
De har tagit den.
En borta, en kvar.
Ett tredje skepp är på väg mot oss.
Underbart.
Det var nära. Det flög in i hyperrymden.
- Vadå? -Vänta.
- Ett nytt fönster öppnas. -De kommer mot oss.
Vad är det för idiotisk stridsteknik?
Den är en bit bort, inte i närheten av planeten än.
Vänta.
Det är Daedalus.
Kontakta dem. Vi behöver deras hjälp.
Överstelöjtnant Sheppard?
- Jag är överraskad att se er. -Detsamma.
Jag är på ett resande...
Jag är på ett resandeskepp.
Vi angrep fienden. Har du fått Daedalus tillbaka?
Vi kommer att behöva hjälp.
Todd lät oss ta tillbaka henne utan strid,
men han har låst oss ute från systemet, och retirerat till en av hangarerna.
Varför skulle han göra det?
Han vill förstöra stället mer än nån annan.
- Mr Woolsey, sir? -Vad är det, Marks?
I samma ögonblick som vi lämnade hyperrymden
-startades en underrutin. -Och det betyder?
Våra scannrar hittade en anläggning på planeten
och låste genast styrsystemet på den.
- Den tar oss till Attero-apparaten. -På sätt och vis.
Den har programmerat en kollisionskurs.
Det är så han har tänkt förstöra den,
genom att låta oss ramma den.
Kan vi inte stänga hela anläggningen?
Vi kan bara tända och släcka ljuset
-utan komponenten. -Vi måste åtminstone göra nåt.
Vänta lite.
Dräkterna skulle skydda bäraren
-från hårda miljöer, va? -Tekniskt sett, ja.
Då har jag en urusel idé.
Nej, nej. Du tänker inte på det jag tror att du tänker på.
Strålningen där borde vara extrem.
Och de elektriska urladdningar verkar inte trevliga, men...
Antennen har en kontrollkristall.
- Drar vi den manuellt... -Det är 50 % chans att vi kommer dit.
30 %, tror jag, men jag har ingen bättre idé och dräkterna skyddar oss.
- Vi avaktiverade skeppets vapen. -Gjorde ni?
Ronon gjorde det, ja.
Han hade inget annat val.
Att ramma byggnaden är det enda säkra sättet att slå ut den.
- Och döda oss i processen. -Han oroar sig nog inte för oss.
De minskade trycket i hangaren.
- Redo? -Låt oss få det ur vägen.
Vi behöver ju inte gå in båda två.
När du blir dödad av urladdningarna
måste nån avsluta jobbet, så...
Du är bra på att peppa en. Tack.
Vi vill nog inte att de rör vid oss.
Tack, kompis.
Vad väntar du på?
Jag måste dra i den rätta, annars exploderar antennen.
Skynda dig.
Men gör det rätt.
När träffar Daedalus ytan?
Inom en minut.
- Hur många är ombord? -Några hundra.
Jag har en idé, men du måste lita på mig.
Okej.
Zelenka och Mila, starta hyperdriften om 30 sekunder.
Vi ska göra ett kort hopp.
-omöjligt. -Inga problem.
- Du klarar det, Marks. -Vi räknar alla med dig.
Jag har det nästan.
Vi träder in i atmosfären.
Marks.
Okej.
Här kommer lilla jag.
Daniel!
Vad hände?
Varsågod.
- Vad gjorde du? -Jag öppnade ett hyperrymdsfönster
som var stort nog för oss båda. Vi färdades genom planeten.
Så där!
Jag är inne igen. Vi kontrollerar skeppet.
Inte en sekund för tidigt.
- De har hittat oss igen. -Använd allt du har.
Okej. Du är okej.
Fel igen.
Stängda du av den?
Det gjorde jag. Vi. Eller du.
Var gör det ont?
Överallt.
Det finns väl inget sjukhus här?
Vi är nog ensamma här.
Bra.
Se det från den ljusa sidan, vi dör båda
av uttorkning snart,
du behöver inte stå ut med mig länge till.
Jag...
Jag är ganska illa tilltygad, Rodney.
Jag klarar mig inte länge till.
Jag vet att det kanske inte verkar så,
men jag vill att du ska veta att jag...
- Tack gode Gud. -Jag är verkligen glad att se er.
Han är svårt skadad.
Det var en ny look på dig.
Du känner väl mig, det ska vara funktionellt.
- År apparaten fortfarande aktiv? -Inte utan den här.
Anläggningens kontrollkristall.
Det räcker inte.
Överstelöjtnant Sheppard, vi har dr McKay och dr Jackson.
Våra vapen fungerar inte. Kan du se till
att vi slipper ta itu med Attero-apparaten igen?
Jag har låst på dess koordinater.
Öppnar eld.
Det är jämnat med marken.
Bra.
- Då åker vi hem. -Kan du...knäppa upp?
Jag letar upp en konservöppnare.
Zelenka har hjälpt till med reparationerna.
Skeppet är snart klart att flyga.
- Och sen? -Då startar vi en ny koloni.
Det låter bra. Säg till Larrin att jag hjälper er.
- Tack. Vi hör av oss. -Det tror jag nog.
Säg till Larrin att hon inte behöver vänta tills nästa galaktiska nödsituation.
Jag är mer charmerande när min vänner inte är nära att dö.
Så sa inte Larrin.
Då pratar hon ju om mig!
- Då och då. -Vad säger hon?
Inte ens en ledtråd?
Hej.
År du klar för idag?
Dr Cole tar mitt skift. Ja.
Vill du ta nåt att äta?
Hör på,
jag är glad att du följde med på uppdraget.
Utan dig hade vi nog varit döda.
Jag vill bara vara tydlig, för...
Jag vill att du ska veta, att jag är
intresserad av nån annan.
Och?
Jag ville bara inte ge dig fel...
Jag ville bara ta nåt att äta.
- Jag trodde... -Du trodde fel.
Okej.
- Vill du fortfarande gå... -Nej. Jag borde...
Jag borde gå.
Hej.
Hur mår du?
- Det gör ont att äta fruktsalladen. -Gör inte det då.
Tack, Groucho.
Jag uppskattat verkligen besöken,
men du borde väl lista ut ett sätt
att hålla asgarderna utanför skölden?
Jag är ett steg före dig. Det sker inte igen.
Bra.
Du tror väl inte att de försöker attackera oss igen?
Jag vet inte,
men vi förstörde deras plan att befria sig i denna galaxen.
- De kanske hyser agg mot oss. -Det får vi inte hoppas.
Jag är nog inte kvar för att få veta.
Du ska tillbaka till jorden.
Jag behöver nog Lappas ihop och återhämta mig.
Och Landry föredrar att jag gör det där.
Daedalus har hittat en port
från den gamla portalbron och mitt team installerar den nu,
så du är snart hemma.
Bra. Det är bra.
Ja, så...
Det var en...
...unik upplevelse. -Ja. Det har det. Verkligen.
Men jag vill tacka dig.
Du sa att du respekterade mig
när du trodde att jag skulle dö.
Ursäkta? Det sa jag inte.
Jo. Du liksom:
"Det kanske inte verkar så, men jag respekterar dig,"
och det betyder mycket för mig.
Jag avslutade aldrig meningen.
Hur avslutar man den annars?
Jag tänkte säga "ångra".
Jag tänkte säga: "Jag ångrar att du är här,
"det här hade inte hänt annars."
Så du kan bara ge komplimanger till döende?
Jag jobbar på det.
Vill du smaka?
- Pommes frites. -Ja, ta för dig.
Ta dem, ta dem.
Översättning: Marie Åkerlund, DDS